Mitruma
režīma ievērošana ir ārkārtīgi svarīga pirmajos divos ,trijos mēnešos.
Ja augi sākumā tiek iekaltēti, ir neizbēgami, ka pēc kāda laika sāks
dzeltēt un zaudēt iekšējās skujas. Laistīšanu ieteicams veikt no rīta
vai vakarā, izvairoties no saules iedarbības, lai novērstu lapu
apdegumus. Labākus rezultātus sniegs Pilienlaistīšanas caurules!
Sākumā
apkārt augiem var izveidot apdobes, lai ūdens neizplūstu no sakņu
kamola. Ja laiks ir sauss, augus regulāri jālaista visu sezonu līdz pat
rudens beigām. Pēc iestādīšanas iesakām laistīt 3 reizes nedēļā. Cik
daudz ir jālej - vienmēr pārbaudiet augsni fiziski ar rokām. Atceries
jau augsne ir iekaltēta un sausa ar pusstundas un stundas liešanu būs
par maz , prakse parāda kad ūdens ātri notek vai iztvaicē, netiekot līdz
pamatsaknēm. šādiem nolūkiem derēs pilienlaistīšana ar lēnu ūdens
padevi - atstājot pat uz diennakti ieslēgtu.
Ja pamanāt lielu
sēklu parādīšanos, tas var norādīt uz pagājušā gada ūdens trūkumu. Sēklu
aizmetņi bieži veidojas sausos gados, un katras nelielas lapas galā
parasti veidojas divi brūni aizmetņi. Šādas pazīmes liecina par
nepieciešamību nodrošināt adekvātu mitrumu augiem.
Dzeltēšana
Ūdens trūkums ir tikai viens no faktoriem, kas ietekmē augu
dzeltēšanu pēc stādīšanas, un to ietekmē vairāki citi faktori, piemēram,
stādīšanas laiks, lielo koku tuvums, gruntsūdeņi, gaisa temperatūra,
saulaino dienu daudzums, augsnes skābuma līmenis, kā arī augu ieaugšanas
periods jaunajos apstākļos.
Stādot augus kokaudzētavā, esam
novērojuši, ka pirmajā gadā var dzeltēt visi augi neatkarīgi no to
izmēriem. Jo vairāk tūjas tiks laistītas un būs piemērotais mitrums
saknēm, jo mazāka iespēja, ka augi izteikti dzeltēs. Jāņem vērā, ka
stādot tūjas garākas par 2,5 metriem, to ieaugšanās periods būs vismaz
divi gadi, un būs nepieciešama sistemātiskāka, rūpīgāka kopšana.
Izteikti
zaļā krāsa (kokiem līdz 2m) parādās otrajā gada beigās pēc stādīšanas,
kad augiem vienkārši jāiesakņojas, jāpielāgojas jaunajiem apstākļiem un
vietai. Ja stāda mālainās augsnēs, tā ir obligāti jāielabo, jo cietā
mālā sakņu sistēma veidosies lēni, un augi dzeltēs un neaugs. Augiem
nepieciešami veci kūtsmēsli, kūdra, komposts, minerālvielas, ūdens,
saule un vējš. Līdzīgi kā mums, arī augiem ir nepieciešams regulārs
barošanas un laistīšanas režīms.
Pazīme, kas norāda uz ūdens
trūkumu pagājušajā gadā, ir liela daudzuma sēklu parādīšanās. Sēklu
aizmetņi veidojas tieši sausajā gadā (katras mazās lapiņas galā veidojas
divi brūni aizmetnīši).
Ja stādiem apakšējā daļā parādās
dzeltenīgi-melni pleķi, tas norāda, ka tos pastāvīgi apčurā kaķi un
suņi, iezīmējot savu teritoriju. Nekas cits nelīdzēs, kā maza sētiņa vai
kāds cits norobežojums vismaz 1m attālumā no koka. Laika gaitā šīs
vietas aizaugs.
Plīsumi(Sala plaisas)
Mizu plīsumi ir raksturīgi augiem ar salīdzinoši plānu mizu un parādās
kā lielas vertikālas plaisas galvenokārt stumbra dienvidu pusē. Šāda
parādība izpaužas ziemas beigās un pavasara sākumā,(februāra beigas ,marts,aprīlis) kad auga iekšējā
mizas slānī un koksnē esošais ūdens strauji izplešas un saraujas, īpaši,
ja temperatūra naktīs strauji krīt. Lielākiem kokiem tas var izraisīt
pat brakšķēšanu. Mizas vājās vietās bieži sastopami bojājumi no
iepriekšējām traumām vai atzarošanās vietas no stumbra. Literatūrā tiek
minēti dažādi faktori, kas var veicināt mizu plīsumu parādīšanos, tai
skaitā straujas temperatūras svārstības, stiprs vējš, intensīva saule,
slikta augsnes drenāža un arī nepareiza mēslošana (pārmērīga vai
nepietiekama).
Šis nav nāvējošākais bojājuma veids kokiem. Tie
koki, kas ir pilnībā zuduši, ir jau brūni vai sarkani un nav nekāda
dzīvības pazīmju. Dzīviem kokiem nav jēgas aizsmērēt mizu plaisas ar
potvasku vai apvīt ar lentu. Mizas apstrādi un aizsmērēšanu teorētiski
var veikt tikai pirmajā dienā pēc plaisas veidošanās, bet pat tad
efektivitāte ir apšaubāma. Pēc ilgāka laika plaisas jau var būt
piepildītas ar putekļiem, sēnītēm, baktērijām utt., un tās var kļūt par
ieejas vārtiem dažādiem kaitēkļiem. Dzīviem kokiem ir jāizgriež bojātie
brūnie zari vai galotnes. Radušie caurumi vainagā paši laika gaitā var
aizaugt, bet lielākiem kokiem tas var prasīt vairākus gadus. Caurumu
ātrākai aizaugšanai var veicināt, uzturot optimālu mitrumu un veicot
pareizu mēslošanu.
Griešana
Lai
aizsargātu kokus no zaru izliekšanās sniegotās ziemas ietekmē, ir
ieteicams maijā apcirpt pašus zaru galus. Šajā laikā tūjām veidosies
spēcīgāki zari, kas mazāk izlieksies zem sniega svara, un tas palīdzēs
veidot kompaktu auguma formu, neļaujot apakšējai daļai palikt plikai.
Mēslošanu kokaudzētavā pārtraucam jūlija beigās, jo, turpinot mēslošanu,
augi var nepietiekami sagatavoties ziemai, izjūtot intensīvu augšanu un
riskēkot pārkoksnēt ziemas periodā. Šādos gadījumos pavasarī būtu
nepieciešams noņemt nosalušas galotnes ar šķērēm.Lai tūjām neveidotos
(plikas) apakšas , ieteicams savlaicīgi peigriezt augšas, tad attiecīgi
sabiezēs apakšas.
![](https://site-899260.mozfiles.com/files/899260/medium/20.jpg?1679420182)